Da se predstavim. Ovaj forum mi nije novina. Iz iskustva znam da mi nenormalno mnogo pomaze kada pokusavam da oslabim.
Pali Debela je recenica kojom mi se obratio jedan nervozni gospodin u radnji dok sam trcala ka rafu za mleko koje sam zaboravila da stavim u korpu, i slucajno ga zakacila. Svinjo Debela je bila alternativa, komentar koji mi je uputio prosjak nakon sto sam odbila da mu udelim novac. Ipak, prvo je elegantnije, pa se odlucih za to.
Dakle, debela sam. Bas. Pa sta. Moja stvar. Nikoga se ne tice.
A zelim da oslabim. Opet moja stvar. Mogu i da ne zelim. I nikom nista.
Ono sto me motivise, je misao da kada pocnem da se trudim da se hranim bolje, necu prestajati. Bice tesko, ali ce biti sve bolje i bolje, lakse i lakse. Misao da svaki kilogram koji izgubim nikada vise necu vratiti mi daje vetar u ledja! Necu ga vratiti zato sto cu da ustanovim, utemeljim, usavrsim, uvezbam i pretvorim u rutinu i naviku, malo po malo ono kako zelim da se hranim. Zrnce po zrnce, korak po korak, vrlo polako, smireno, ali odlucno.
Mozda cu kilograme gubiti izuzetno sporo, medjutim to me ni najmanje ne sekira. Svakih 100g manje otici ce u NEPOVRAT.
Zato sam tako nazvala dnevnik, nepovratno.
Da pojasnim, ne drzim nikakvu dijetu, nisam ni na kakvom specijalnom rezimu ishrane, ne pratim nikakva tudja pravila. Imam u glavi jasnu sliku onoga sto je za mene idealan nacin da se ja hranim. To je tacka B. Trenutno se nalazim u dacki A, vrlo udaljenoj od B i zelim korak po korak da stignem do svog cilja. Mogu i da milim, ali ne smem da se zaustavim. Kao kornjaca iz Ezopove price o kornjaci i zecu.
Isto tako znam da se necu kretati pravom linijom koja spaja A i B, vec da cu lutati malo, skrenuti levo pa shvatiti da taj put ne vodi nikamo itd., odnosno da ce to biti put preko sedam gora i sedam mora.
Eto toliko, raspisala sam se
![Osmeh :)](https://www.dijeta.net/forum/images/smilies/001.gif)